Mă simt de parcă nu aș mai vrea să mă duc niciodată acasă!
Jură!
Jura că nu vei deveni niciodată un proprietar gras și vulgar. Jură. Jură!
Jur. Jur!
Jură și că mă vei iubi întotdeauna și nu te vei căsători cu mine.
Jură! Jură!
Jur că mă voi căsători cu tine!
Pentru totdeauna!
Niciodată.
- Dă-mi mâna! - Mâna mea? Niciodată!
Ești un mincinos!
- Liniște, vă rog! - Ce s-a întâmplat?
Ottavio!
Fac o muncă foarte delicată.
Ce faci?
Fac niște fotografii artistice.
Unde ești? De ce stați acolo?
Noi? Suntem copii fără casă.
Da, cu stomacurile goale, d-șoară.
Acum că mi-ați descoperit dragostea secretă pentru fotografie...
cred că știți cum să păstrați un secret.
- Cine ți-a spus? - A venit din Florența.
- I-a văzut cu ochii lui. - Carabinierii...
erau peste tot cu baionetele montate.
Or să vină la Roma.
Semnul de plecare va veni când nu se așteaptă nimeni.
O să mă lăsați singur?
- Nu plecați fără mine. - La urma urmei...
- Le-a spus. Cu voce tare. - Chiar în față.
Fie șeful își vede de treburile lui, fie...
- Este singura cale. - Se bagă mereu!
La Camera de Comerț, nimeni nu știe nimic.
Este o manevră politică. Camera de Comerț...
Este mai mult decât politică, este revoluție.
Camerei de Comerț trebuia să i se spună.
Uite. Fotograful nostru. Ce pune la cale?
Mă întorc imediat. Așteaptă. Ce este asta?
- Un deghizaj? - Este cel mai nou lucru.
Dacă vrei să rămâi în afaceri, trebuie să fii la modă.
Las-o acolo.
Mulțumesc.
- Plecăm? - Da. Imediat cum suntem gata.
- Unde mergem? - Taormina.
Taormina. Este o obsesie.
- De ce? - În sud, sudul.
Cât de departe se poate de porcii ăia în cămășile lor negre.
Asta te duce chiar și mai departe.
- Mai departe decât sudul. - Cocaină?
Cocaină?
Aș vrea să încerc. Lasă-mă să încerc.
De ce o împarți așa...?
Novicelui...
Ce tragedie!
Ce risipă, omule. Mai multă atenție.
Un moment. Lasă-ne și nouă.
Lacomule.
Ce s-a întâmplat cu tine?
- Nu simt nimic. - Trebuie să aștepți puțin.
Nu ai mai luat niciodată. Așteaptă.
Nu simt nimic. Adică...
am nasul amorțit, dar nu simt nimic.
- Nu simt nimic. - Unde te duci?
Își face efectul.
Nu simt nimic.
Oricum... Ce o să facem?
Știu! Vreau o fotografie.
O idee bună.
Cine este?
- O telegramă. - Un moment.
Vin.
Vin imediat
Piruetă.
Gata.
Ridicări de brațe...
Vin. Ridicați.
Este pentru tine.
Trebuie să pleci imediat.
Tatăl tău este bolnav.
Nu vă mișcați... Perfect.
- Ce faci? - Nimic.
Porți haina tatălui tău.
Ce cauți în biroul tatălui meu?
Și cu arma tatălui meu?
O păstrez.
Nicio problemă. Nu contează. Nu mai are nevoie de ea.
Cum a murit?
În staulul vacii.
A spus...
"Am picioarele slăbite, de parcă aș visa."
Nu a suferit deloc.
În staulul vacii? Se pare că este ereditar.
Ai fost plecat o lună.
Sunt multe lucruri pe care nu le ști.
Îndepărtează-l pe Attila.
Mai este timp.
Concediază-l de îndată.
Astăzi.
- Nu ar folosi la nimic. - Este un fascist, un criminal.
Dă-l afară. Va face impresie.
Nu acum. Mussolini a câștigat. Italia s-a schimbat.
Și aici s-au schimbat lucrurile.
Eu m-am schimbat. Și tu te-ai schimbat.
- Ce vrei să spui? - Adică...
Tu dai ordinele acum, pentru Dumnezeu! Tu ești stăpânul!
- Atunci sunt stăpânul tău. - Olmo.
Olmo. Repede. Se întorc.
Olmo.
Poftim, ia-l cu tine. Este al tău, oricum.
Altfel, ce fel de hoț ai fi?
Era bebelușul tău cu mama ta?
Da. Este fată.
Și Anita?
A murit... la naștere.
Ascultă-mă, Alfredo,
îndepărtează-l pe Attila.
M-am rugat să ajungi la timp.
Acum tu ești tot ce mi-a rămas.
Cât a suferit după ce ai plecat...
Te deranjează să aștepți afară?
Mamă, am ceva să-ți spun. Stai jos. Stai jos.
Am ceva să spun tuturor.
Stai jos, mătușă Amelia. Stai jos.
Am ceva de spus tuturor.
Nu știu dacă ar trebui să spun asta. Poate ar trebui să aștept.
Nu este momentul potrivit să spun asta, dar...
Am hotărât ceva și...
Mă căsătoresc.
Crezi că este momentul potrivit pentru glume?
Ce grabă...
Este însărcinată?
Cum se numește?
Ada.
Dintr-o familie bună?
Este frumoasă? Spune-mi, este frumoasă?
Este franțuzoaică.
Este umblată și educată?
Este drăguță? Și sănătoasă?
O să avem o nuntă la care o să moară toți de invidie.
- Când? - Foarte curând.
Trăiască mireasa și mirele!
Neînfricat tineret, tineret curajos
Destinul vostru este cu noi
Ca o profeție a dragostei și afecțiunii
Un rai plin de fericire împreună
Ca un zălog moral al fidelității miresei
Va continua această rasă nobilă
Atinsă de lumina divină
O lumină care ne va feri de conflicte
Fiecare nou copil în drumul lui prin viață
Este prea frumoasă.
Mult prea frumoasă pentru o soție.
Este mai mult decât o soție.
- Ada este o amantă. - Amantă, pe naiba!
Nu va fi bună la pat.
Regina! În ce fel vorbești...
Îi dau un an...
Alfredo. Alfredo, este atât de frumoasă.
Încântătoare.
Ce petrecere frumoasă.
M-am bucurat foarte mult când am auzit că suntem invitați.
Ești o nenorocită.
Știi, te urăsc. Te detest.
Trebuia să fiu eu în locul tău.
Pot să...?
- Un suvenir. - Pot să...?
Așteaptă.
Vei fi mai frumoasă.
Ca o mireasă.
- Pariez pe Attila! - Falzoni îl va învinge!
- Attila îl va învinge. - Haide, Falzoni!
Jumătate din banii mei sunt ai voștri!
Attila!
Mireasa mea.
Uită-te la mănușile lui Attila. Sunt foarte frumoase.
- Vrei o pereche? - Dacă îmi iei, voi fi cuminte, jur.
Și un tricou negru?
D-le Alfredo,
Noi toți vă salutăm. Și pe mireasă.
Dă-te jos de pe masă!
Trimite-i de aici. Nu îi pot suporta. Nu îi pot suporta!
Uite... nu fi supărată.
Sunt vecinii noștri.
Singura diferență este culoarea tricourilor lor.
Asta face toată diferența.
Sunt ca rudele. Trebuie să-i invităm.
După asta, nu îi vom mai vedea timp de zece ani.
100 de ani. Promite.
1.000 de ani. Promit.
- Toți sunt o singură familie? - Da. Familia Dalcos.
Înainte de război, erau de două ori mai mulți.
Cine este femeia aia frumoasă de lângă foc?
Este Rosina. Mama lui Olmo.
Unde este Olmo? L-am căutat. Nu l-am văzut azi deloc.
Și Ottavio?
- Nu o să-l iert! - Buni prieteni mai avem...
Haide. Haide.
Rosina, vrei confetti?
Mulțumesc, d-nă.
Îl știu de când era atâta...
Acum mult timp.
Era aproape de zori când am oprit camioanele
și i-am văzut pe băieți jumătate de oră. Jur...
O zi glorioasă, Serafini. Glorioasă.
Regina.
Apoi au început să strige: "Să mergem la Roma."
Amintește-ți, stai departe de Ada.
Cine ar îndrăzni să-ți atingă iubita soție?
Crezi că va rezista aici...
cu porcii, rahatul, familia Dalcos?
Attila.
Închide ușa.
Închide ușa!
Nu este în tradiția noastră să fie servitorii
împreună cu membrii familiei amestecați în jurul mesei.
Dacă mai ai dorința să te exprimi astfel,
o vei face în afara acestei case!
Este clar?
Asta așteptai...
Să devii patron.
Dumnezeu știe de cât timp aștepți.
Și încă ceva...
Știu că arăți impresionant în uniforma aia...
dar soția mea nu vrea să aibă cămăși negre în casă.
Multe femei sunt...
Haide, Alfredo.
Nu este educat, sunt de acord, dar ascultă-mă...
Păstrează-l. Este câinele tău de pază.
Ei bine, unde erai, câine de pază,
când au umblat în actele tatălui meu?
Nu.
Ce s-a întâmplat cu arma care o ținea aici?
Trebuie să fi fost un comunist.
Nici măcar morții nu îi respectă.
Tu și soția ta puteți sta liniștiți.
Arma va fi înapoiată.
Lasă arma, ești aici să o ții pe Regina departe de soția mea.
Indepărtează-mă.
- De ce nu mă trimiți departe? - Nu. Te vreau aici.
Ești o parte a moștenirii.
Este cea mai frumoasă casă...
Attila, uită-te la mine. Este o luptă a brațelor.
Este adevărat că tu câștigi mereu?
Și când mă gândesc cât de dragă îmi este casa asta...
Regina, este hotărât.
Ne mutăm în oraș.
Au dreptul să fie singuri.
Și îmi spui așa...?
Eu nu vin. Rămân aici.
- Uite cine a venit... - Ottavio!
- Am întârziat puțin. Cadoul vostru. - Cadoul meu de nuntă...
Ottavio!
Mulțumesc.
- Numele lui este Cocaină. - Cocaină.
Mulțumesc, unchiule. Este minunat.
Numele lui este Cocaină.
Vreau să-l călăresc.
Scara...
Unu, doi, trei, sus!
Vino, vino, ce cadou uluitor.
Ce magnific...
Vino aici, lașule!
Acum fă dragoste cu mine.
- O să fac dragoste cu tine. - În casa asta.
Este și casa mea. Sunt o parte a moștenirii.
Nu știai?
Nobilimea are un loc special pentru masturbare.
Alfredo și cu mine o făceam aici.
Ești o bestie!
Îmi pare atât de rău pentru tine,
că stai aici, suporți insultele,
la piciorul stăpânului tău.
- Eu sunt câinele lui de pază. - Atunci mușcă! Latră!
Nu îl lăsa să mă trateze în felul acesta. Nu mă poate trata așa!
Ce fel de bărbat ești tu?
Cine ești tu?
Să nu muști niciodată mâna care te hrănește...
atât timp cât ai nevoie să fii hrănit.
Dar Alfredo este putred! Este stricat!
Alfredo este vărul tău.
Uită-te la nenorocită...
abia s-a măritat și fuge...
Regina...
Te iubesc.
Câștig putere din insulte și umilințe.
Câștig putere...
și Italia este stăpânul meu.
Numai pe ea o servesc.
Asta urmărim.
Se îmbogățesc, iau, fură și...
mănâncă, mănâncă bine și sunt putrezi.
Noi fasciștii...
mâncăm firimituri și câștigăm putere.
Alfredo Berlinghieri...
tu... și toți paraziții...
veți plăti factura pentru revoluția fascistă
și nu va fi ieftină.
Factura nu va fi ieftină.
Toată lumea va plăti.
Toată lumea. Bogați și săraci, nobili și țărani,
vor plăti cu bani, pământ, pâine
vaci, brânză și sânge!
Chiar mă iubești?
Mă iubești?
Mă vei iubi mereu?
Attila!
Regina, te voi iubi mereu.
- Uite-ți mănușile. - Mănușile mele.
Cavalerul de onoare...
Ai jucat jocul nunții?
Stai liniștită! Stai liniștită! O să îmi rupi plasa.
Îl sperii. O să îmi rupi plasa!
- Costă bani. Stai liniștită. - Ajută-mă să ies!
- Ce mai aștepți?! - Dacă nu stai liniștită...
Încetișor
și vei fi liberă din nou.
Ei bine? Haide!
Mă poți... mă poți ajuta?
- Ce caută plasa asta aici? - Este o capcană,
o capcană pentru mirese.
- Prinzi multe? - Tu ești prima.
- Și ultima. - Ajută-mă să mă dau jos.
- Tot pământul ăsta este al nostru? - Tot este al vostru.
Cred că o să-mi placă aici.
Înainte credeam că nu îmi place la țară.
Îmi place mirosul pământului.
Ăla este bălegar uscat...
- Ce este acolo? - Nu, nu!
Nu!
Acolo sunt păsările mele. Ce faci?
Ajută-mă să mă urc.
Sunt toți la petrecere... cu excepția ta.
Da, cu excepția mea.
Alfredo crede că îi ești un prieten adevărat, știi?
Da, știu. Știu, dar suntem diferiți.
Poate nu sunteți atât de buni prieteni?
Poate.
Poate sunteți inamici!
Patrizio!
- Ce aveți de mâncare? - Tot felul de bunătăți.
Și somon.
- Și mai ce? - Pasăre la frigare,
- Pește proaspăt și porc. - Mi-ai văzut fiul?
Nu, nu l-am văzut. Și altceva?
- Când o să-l prind... Patrizio! - Mâncare obișnuită...
Patrizio!
Patrizio...
Ai să ne spui?
Ai să ne spui cuiva?
- Nu ai spune... - Lasă-mă să plec. Lasă-mă să plec!
Lasă-mă să plec!
Nu! Nu, nu aș spune nimănui.
Patrizio!
Să căutăm pe aici.
- Patrizio! - Patrizio!
Patrizio!
Nici aici și nici acolo.
Patrizio! Patrizio!
Patrizio!
Îmi murdăresc pantofii de noroi.
Patrizio!
Ne pune să căutăm peste tot.
Unde ești? Patrizio!
Nu cred că o să-l găsim astăzi. O să vin mâine.
- Alfredo! - Patrizio!
Nu te-am văzut la masă.
Mulțumesc că ai venit.
O captură bună?
- Câțiva sturzi. - Câțiva sturzi?
- Îți place soția mea? - Un cuplu arătos...
Ada și calul...
Unde este arma tatălui meu?
Am ascuns-o.
Ai grijă. Dacă nu o folosești, ruginește.
Te-ai uitat în cotețul găinilor?
Da. Acum mergem în hambar.
- I-a aparținut lui Lady Godiva. - Atunci o să-l călăresc dezbrăcată.
- Drăguț. - La momentul potrivit.
- Acolo... - Ce s-a întâmplat?
Înăuntru...
D-nă... d-nă, ce este?
Acolo înăuntru!
Înăuntru!
Ce i-au făcut?
Ce au făcut? De ce i-au făcut asta?
S-a întâmplat de curând. Trebuie să fie aproape.
Uite, uite!
Tu...
- Nu ai fost la nuntă. - Îl cunosc!
Ne va ucide pe toți!
Toți sunt la fel, țăranii ăștia!
Olmo Dalco!
Nu te mișca.
Te acuz de uciderea acestui copil!
Lovește-l!
Mai tare! Lovește-l!
Olmo.
Olmo!
Îl omoară!
Dar Olmo nu a avut de a face cu asta. Nu avea cum. Era cu mine.
Haide, omorâți-l!
Este neajutorat! Criminalii!
Într-o zi o să vă omoare pe toți!
Știu cine l-a ucis...
Eu am făcut-o.
Criminalul!
- Criminalul! Să te ia naiba, jigodie! - Nu am vrut să o fac!
A fost un accident!
Vino!
Attila, oprește! Destul! Ajunge. Opriți-vă.
Stop! Stop!
- Duceți-l pe acest om la poliție. - Nu am făcut-o eu!
Nu aș face rău nici unei muște. Nu am făcut nimic.
Sunt doar nebun! Glumeam. Am spus asta pentru că...
Uitați! Fură mâncare!
D-nelor și d-lor, petrecerea s-a sfârșit.
A început să plouă și se întunecă
și cred că toți ar trebui să plecăm acum.
Ai văzut în ce situație era Olmo. De ce nu i-ai oprit?
Situația în care era Olmo? Dar Patrizio?
Olmo este nevinovat! Ți-am spus, eram cu el!
- Știu că erai cu el! - Devii ca ei.
Mai rău.
Nu! Ottavio! Nu!
Nu pleca. Nu! Stai.
Îmi pare rău, Ada. Nu o să mai calc niciodată aici.
Nu!
În regulă, încă unul. Haide, să-l scoatem.
Apucă-l de spate.
Ține-l jos.
- Olmo. - Lasă-l să muncească. Lasă-l.
Frumoasa tăietură.
Tată! Tată!
Ce mână... A guițat de două ori și s-a terminat.
Nimeni nu omoară porcii așa de bine ca tata.
Ai grijă, Olmo. L-am văzut pe Attila și a spus că tăierea porcilor
este mai bine să fie făcută de altcineva.
A zis că tu faci asta ca să poți merge în fiecare casă și să vorbești de revoluție.
Cum poate un om să trăiască dacă nu muncește?
Ca Attila... se hrănește cu răutatea.
Stella! Stella, mai avem nevoie de apă.
Poftim apă.
Mai este apă fiartă și foc acolo!
Nu, nu...
Tu ești Olmo!
Nu mă mai recunoști.
A fost o amnistie și m-au lăsat să plec.
- Am mers timp de 30 de zile. - Ai venit înapoi?
Am mers și am mers și am mers. Fără oprire.
De ce ai intervenit în ziua aia?
Erai căzut la pământ. Ei erau toți deasupra ta.
Te omorau în bătaie.
Atâția ani în închisoare degeaba.
În închisoare, în hambar, sub un copac, care este diferența?
Opriți-vă! Opriți-vă! Știți ce o să facă.
Dacă mai cântați cântecul ăsta, o să vă spargă capetele!
Fasciștii o să vă bage la închisoare că vă bateți joc de Mussolini.
Nu am omorât băiatul.
Nu ai omorât băiatul.
A fost unul dintre oamenii în cămăși negre.
Cine?
L-am văzut ascunzând cadavrul în grotă.
- Cine a fost?! - Îmi vine greu să spun!
În cămăși negre, toți criminalii arată la fel!
Am mers și am mers și am mers...
În continuu!
Unde este socialismul?
Când obții ce urmărești, vrei mai mult, precum animalele.
Patronii nu te pot opri. Patronii nu mă pot opri nici pe mine.
Iei o bucată de pământ, apoi vrei alta.
Este în firea omului.
Stella.
Seminariile au loc în staul și trebuie să scoată catârii.
Spune-le. Ești mai deștept decât ei.
Lasă-i pe preoți să plătească pentru că ne-au întreținut timp de patru ani,
apoi dă-le un șut în fund și... Trăiască Lenin!
Care Lenin? Trebuie să înfrunți realitatea.
Ne-au închis ziarul,
casa comunității s-a dus și nu mai sunt alegeri.
Uite aici, citește, este ziarul tău.
Cel pe care îl tipăresc tovarășii noștri.
Care s-ar putea duce la închisoare. Poți să vezi câți l-au citit.
Acum memorează-l,
pentru că dacă ăsta dispare, o să-i înveți tu pe alții,
pe cei care nu o să-l vadă și pe cei care nu pot să citească. Poftim.
Bine, o să memorez ziarul,
dar la ce bun dacă nu avem un partid, nimeni care să ne conducă?
Uită-te la noi, Olmo. Suntem răspândiți.
Dacă deschidem gura, ajungem la închisoare.
Partidul nostru este scos în afara legii, nu avem nicio șansă.
Nu avem partid? Nu este adevărat. Partidul ești tu însuti.
Și Eugenia și Enzo și Armando.
Peste râu, o să-l găsești pe Azzalis.
Mai ai nevoie? Atunci vorbește cu crainicul satului.
Partidul este în jurul tău, oriunde găsești oameni muncitori.
În închisori o să găsești sute de tovarăși.
Partidul este și acolo. Este pretutindeni! Spune-i, Eugenia.
"100 de muncitori au fost arestați la fabrica de textile Rossi, iar 135..."
Anita!
Anita. Unde s-a dus fiica mea?
Anita!
Olmo, s-a dus la patroană pentru lecție.
Care patroană?
- D-na Ada. - Ada. Ada.
"... parăzile muncitorilor pe străzile orașului."
"Câțiva au venit să fluiere oficialitățile fasciste"
"care au încercat să le blocheze demonstrația."
"Oficialitățile au fost nevoite să cheme ajutoare de la Milano."
"În timp ce se luptau cu trupele, patru tovarăși au fost uciși."
Nu știu cum o să ai curaj să te duci acasă în noaptea asta.
Nevasta o să îl ucidă!
Berlinghieri, vreau revanșa.
Calmează-te, Ferrari, ți-ai pierdut doar toate economiile.
Cu ce mai poți miza?
Vrea să sfârșească ca prietenul tău Primarul.
Plin de onoruri și fără bani... Primarul și-a mizat nevasta.
- Îmi pare rău. Tâmpenie... - Alfredo.
Cavalerul Pioppi ar vrea să vă vorbească. Ce să-i spun?
Ți-am spus să nu vi aici cu noroi pe pantofi.
Cavalere Pioppi.
Îl cunoașteți toți pe cavalerul Pioppi...
singurul om cinstit dintre noi.
Scuzați-mă pentru câteva minute.
Nicio problemă.
O să-ți acord revanșa și o să mai pierzi din economii.
- Slavă Domnului că ești sănătos. - D-nă...
Mă bucur că unul din noi se distrează puțin.
Noi...
Nu ne place să întrerupem adunările.
Pământurile noastre au devenit neroditoare. Noi...
După cum știi, am fost prieten cu tatăl tău.
Întotdeauna îmi spunea: "Ai grijă, nu ești un administrator."
"Lași lucrurile să îți scape din mână." Dar ne-a ajutat.
Ne-a ajutat să semnăm ipoteci, până nu a mai rămas niciun pământ pe numele nostru!
Eu nu te-aș fi deranjat, dar ea a insistat.
Noi doi am fost mai degrabă prieteni buni.
- Este umilitor. Eu... - Cât îți trebuie?
Știam că nu ai să ne refuzi.
Ești mult mai înțelegător decât tatăl tău.
Mai aveți ceva de ipotecat?
Vila.
Olmo. Bună.
- Ai spus casa? - Vila.
- Nu ai voie acolo. - Dispari.
- Nu înveți repede, nu-i așa băiete? - Dispari!
Ți s-a spus de 100 de ori că nu ai voie acolo.
- Cineva îți va da o lecție. - Dispari!
Pleacă de aici! Nu te înveți minte, nu?
O să sfârșești rău.
Te crezi regele castelului ăsta nenorocit!
- O să îți arăt că nu ești! - Dispari!
Ce naiba se întâmplă aici?
Pantofii lui sunt murdari.
Ce cauți aici? Ce vrei?
Bine, sunt sărac,
țăran, muncitor și un criminal.
- Dar îmi vreau fiica! - Attila!
"Lângă..."
- Râuri. - "...râuri și sub cerul liber,"
"casa mea frumoasă o iubesc."
Bravo. Poftim.
- Anita, vino acasă. - Dar, tată, nu înainte să termin.
Nu îmi place să vii aici. Știi asta.
Trebuie să învețe cum să scrie și să citească.
Nu ești mama ei.
Nu vreau să vină aici!
Are dreptate, să știi.
Cine îți dă dreptul să te porți ca un misionar?
Cine naiba îți dă dreptul ăsta?
- Îl iubesc pe copilul ăla! - Nu îmi pasă.
Locul copilului ăluia nu este aici.
Lăsă în pace copiii altor oameni.
În regulă! Atunci o să mă dedic copiilor noștri!
Nu! O să te dedici doar mie!
Noiembrie este cea mai crudă lună a anului.
La naiba! Nenorocita.
Nenorocita!
Dar o să ajung eu. O să iau o sticlă.
Cheia. Dă-mi cheia acum!
- Cheia! - Du-te și te îmbată într-o tavernă.
Aici în casa asta suntem oameni respectabili.
Nu știai asta?
Vreau cheia!
O să ți-o îndes undeva!
Tâmpito...
Ce proastă ești...
De ce să nu ai ceea ce îți dorești?
Trebuie să bei cât vrei.
Tu ești patroana. Nu ești tu patroana?
Așa că poți să bei cât vrei.
Ajută-mă. De ce nu mă ajuți?
- Vrei o băutură? - Nu mai vreau.
Te botez Regina, regina nenorocitelor.
Ada!
Bună seara.
Du-te la culcare, vrăjitoare mică.
Du-te.
Ada.
Noapte bună, îngeraș. Somn ușor.
D-nă.
Vrei puțin vin?
Da, aș vrea.
Puțin vin din când în când face bine.
Chiar și mai des.
Este plăcut aici.
Ce este plăcut?
Anita când spune noapte bună...
Mirosul cinei...
Felul cum sunteți împreună...
Și mama ta dormind lângă foc.
Poți să locuiești și tu aici dacă ți se pare plăcut. O să mai pun un pat.
Știi ușile alea mari care se deschid înspre curte?
În fiecare seară, patronul ii închidea pe toți înăuntru.
- Chiar așa? - Îmi aduc aminte cheia...
Atât era de mare.
În felul ăsta țăranii erau închiși, la fel ca la închisoare.
Puteam dansa, cânta, avea copii, muri,
dar era imposibil să ieșim.
Trebuia să stăm tăcuți, ca animalele până dimineața.
- Ce se întâmpla apoi? - Când venea dimineața,
patronul trimitea un servitor să ne deschidă ușa.
Și nu vorbesc despre timpuri cu mult trecute. Amuzant, nu?
Nu.
Bunicul Leo trăia. Eu eram doar un băiețel.
Odată Alfredo a venit în casa noastră și a fost închis odată cu noi.
Ei bine, ușile sunt acum deschise.
Dar Alfredo nu mai vine pe aici.
Ce părere ai de Alfredo?
Patronii sunt inamicii noștri. Trebuie să-i distrugem pe toți.
- Patron este acum Alfredo. - Și eu?
- Tu ești patroana. - Nu. Nu chiar.
Sunt soția patronului.
Anita...
Nu crezi că mama ei ar fi vrut ca ea să studieze?
Olmo?
Rosina... te-am trezit.
- Olmo. - Totul este în regulă.
- Pleacă. Am avut un vis groaznic. - Este în regulă, mamă.
Eram pe un munte cu bunicul Leo.
"Uită-te în jos", a spus. "Aceia sunt anii care vin."
"Unul șchiopătează, altul este orb. Acela nu are cap!"
- Este târziu, mamă. - Ia-o pe Anita și fugi.
Fugi, Olmo. Totul o să se năruie.
Isuse!
- Auzi asta? Este aici. - Taci din gură.
Acolo. L-am văzut. Se mișcă.
Vine aici să spioneze. Pleacă, pleacă! Lasă-ne în pace!
Fă ceva!
Poftim.
Poftim!
Este o pisică!
În fiecare noapte, îl visez pe copilul ăla.
Este acoperit cu sânge.
Îl urăsc.
Mă înnebunești.
Nu o să mai vin niciodată în camera asta nenorocită!
Nu fi supărat. Și mie mi-a ajuns.
Ori de câte ori avem chef să o facem
trebuie să ne comportăm ca un cuplu de hoți... ascunzându-ne.
Puteai să schimbi toate astea dacă vroiai.
Tu dai ordinele aici. El este slab precum un jeleu.
Ada este beată tot timpul.
Tu ai cheile de peste tot, nu-i așa, draga mea?
Nu. Merit să am o casă a mea,
potrivită pentru cineva ca mine.
Știu eu una.
Unde?
Villa Pioppi. Ipoteca este aproape scadentă.
Nu îți poți imagina? Noi doi...
stând împreună în halaturi chinezești,
ascultând transmisia radio de la Roma...
Un servitor tăcut intră cu două pahare de vin Marsala...
Marsala, pe naiba!
Vreau șampanie.
Stella!
Unde fugi? Ce s-a întâmplat, iubito?
L-au luat! Pe Martino al meu și pe fratele lui, Gelindo!
Cine a făcut asta?
Gărzile! I-au luat!
Gărzile? Ce? Așteaptă!
Așteaptă. Voi toți... veniți cu mine.
Nu. Olmo, unde te duci? Ți-ai pierdut capul?
Lasă arma aia! O să ne bagi pe toți în bucluc.
Ai promis să ne ajuți și să nu îți pierzi capul.
Închisoare!
Da. Închisoare.
Închisoare.
- Închisoare... - Olmo, unde te duci?
La închisoare!
Vino înapoi, Olmo!
Așteaptă, Stella!
Martino, Gelindo!
Așteaptă, Stella.
Stella.
Rezistați, tovarăși! O să vă scăpăm noi!
Oprește-te! Doar înrăutățești lucrurile!
- Rezistați! Rezistați! - Nu, nu!
- Martino, Gelindo! - Înrăutățești lucrurile!
Vino, vino.
Suntem sute! Mii!
Nu aveți locuri în închisoare ca să ne țineți!
Ce faci, Olmo? Nu vezi că ești singur?
Stella, așteaptă!
Nu, nu!
Partidul nu vă va abandona!
Da, dar lanțurile alea dor! Sunt dureroase!
- Mișcați-vă. - Continuați să mergeți.
- Cristos este cu noi. - Binecuvântează-mă, părinte.
De când a murit soțul meu, nu m-au lăsat deloc în pace.
Nu am decât datorii, dar nu contează,
întotdeauna m-am oferit să iau asupra mea rănile sfinte ale lui Isus.
Nu am bani să plătesc ipoteca, dar privesc altfel lucrurile,
dacă trebuie să aleg între ipotecă și rănile sfinte,
atunci aleg rănile. Ei doresc să fi fost moartă oricum și...
A devenit o fixație.
Nu ști că este un păcat să dai vina pe alții?
- Un păcat foarte mare. - Nu mă crezi?
Ce spui de asta atunci?
Privește, aici este dovada!
Te rog, nu suport pisicile. Nici măcar pe a mea.
Obișnuia să doarmă cu mine.
Vor să facă rău celor pe care îi iubesc.
Vor să-mi facă rău, să-mi ia totul!
Sunt oameni răi!
- Uite mașina. - În sfârșit.
Da. Poftim.
- Nu intri? - Nu, nu, nu în seara asta.
- La noapte, unul ar trebui să stea acasă. - Haide...
- Să nu mănânci prea mult. - Bună, Piero. Crăciun fericit!
- Bună seara, d-le. - Bună seara.
- O să jucăm cărți mai târziu, bine? - Da. Ne vedem pe la miezul nopții.
Pa!
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
- Crăciun fericit. - Crăciun fericit.
Crăciun fericit!
Știi de când te caut?
D-na Berlinghieri nu mai poate bea acasă
deoarece vinul este încuiat.
Nu mai poate bea nici în cafenele elegante,
pentru ca soțul ei i-a interzis.
Așa că bea în taverne.
O să te închid într-un azil.
Aici pot să beau!
Pot chiar și să cad sub masă.
Oricum nu mă vede nimeni.
Ridică-te de acolo. Ridică-te.
Ești dezgustătoare.
Ai fața umflată de la alcool.
Miroși urât. Ridică-te.
Ridică-te.
Te dezgust?
"... În Ajunul Crăciunului, toată lumea ar trebui să aibă confort și..."
Sunt umflată?
"... și ordine socială. Părinți fericiți, dar mai presus de toate..."
Miros?
"În special pe perioada sărbătorilor..."
Aveți nevoie de ajutor, d-nă?
"...păpușa noastră favorită, și-a găsit Crăciunul."
Nu te amesteca! O să fii luat de fraier!
Știu de ce nu vrei să beau.
Deoarece când beau am curajul să-ți spun adevărul.
Ești diferit. Te-ai schimbat.
Ești înconjurat de oameni vulgari, aroganți și proști.
Criminali.
Ești mai rău decât ei.
Vino. Bea ceva cu noi.
- Soțul meu vrea să te cunoască. - Să mergem. S-a făcut târziu.
Nu te mai uita așa la ei. Haide. Să mergem.
Nu te mai uita așa, idiotule. O să intri în bucluc. Mișcă!
Așteaptă puțin...
- Nu poți să refuzi o băutură. - Lasă-ne să plecăm, d-nă, te rog.
- Unde vă duceți? - Să ne spălăm, d-nă.
- De ce? - Este Crăciunul.
Pentru Dumnezeu. Rămâneți așa.
Sunteți mult mai frumoși așa.
Pot să-ți iau șapca?
- Chiar o vrei? - Da. Să-mi amintească de tine.
Scuzați-ne, d-nă. Scuzați-ne, vă rugăm.
Ce vrei? Ce vrei să fac eu?
- D-le, închidem. - Plecăm.
O să-ți iau paltonul.
Cărbune, cărbune.
Cărbune.
Cărbune de vânzare...
Târfă.
Îți faci de cap cu oricine. Chiar și cu Olmo.
Olmo? Ce imaginație...
Mi s-a părut sau v-am văzut împreună,
așa cum v-am mai văzut...?
Mi se pare că simt mirosul lui pe tine?
Crezi că Olmo ar vrea să aibă de-a face cu soția unui fascist?
Fascist? Nu sunt fascist! Dacă îmi mai spui așa, te omor!
Dacă vă mai văd împreună, te omor!
O să mă omori pentru că nu mai poți să faci dragoste.
Vă certați, nu?
Norocoșilor. Înseamnă că vă iubiți.
- Ce mai faci? - Ce mai faci...?
- O cunoști? - Cred că da.
Stai jos.
Neve? Neve, ea este Ada.
Mă bucur că ți-ai amintit de mine.
Dar tu? Nu ești de pe aici.
Arăți ca o doamnă. Ești o doamnă, nu-i așa?
Este soția mea.
Știi, după ziua aia, nu am mai avut nicio criză.
Dumnezeu știe ce s-a întâmplat în capul meu.
Apoi, am găsit un bărbat, unul bun.
Îmi plăcea. Îmi era foarte drag.
Când a murit mama, ne-am căsătorit.
Un muncitor. Ne-am mutat aici, pe strada asta. Încă locuiesc aici.
- Ce s-a întâmplat cu el? - A dispărut într-o zi.
Nu l-am mai văzut niciodată.
Dar chiar dacă este cu altă femeie, sunt fericită.
Am învățat cum să mă descurc și cum să îmi fie bine singură.
Nu am avut copii. Singurul lucru de care îmi pare rău.
Știi, nu am știut niciodată dacă a fost vina mea sau a lui.
Tortul meu. Am uitat.
De ce nu stați să mâncați cu noi?
Sunt oameni buni...
Și unde vă puteți duce la ora asta?
O să vă placă. O să vedeți.
Neve, credeam că nu o să mai apari.
Am pierdut timpul la brutărie. Așteptau mulți oameni.
Alfredo...
Vreau un copil.
Duceți-vă! Duceți-vă la slujba de la miezul nopții.
La revedere, Oreste.
Cântați până nu mai puteți!
Să vadă toți cât de ipocriți sunteți!
Ai grijă, Oreste, o să te ia Dracul.
Nu îmi este frica de el! Este roșu, ca mine și când o să mor...
- Cine locuiește aici? - Attila Melanchini.
- A venit în înalta societate. - Este singur?
Nu, este cu iubita lui Regina, cel mai invidiat cuplu.
- Serios? - Da.
Crăciun fericit, d-șoară Regina!
Ce faceți acolo afară în frig? Veniți înăuntru!
Crăciun fericit, d-nă Pioppi!
Nu vrem să întârziem la slujbă.
Ne putem încălzi puțin, apoi putem merge toți trei.
Este nebună.
Întâi mă ofensează în public, apoi ne invită la un pahar.
- Minunat... - Încearcă să se împace cu noi.
- Ce rost are? - Ei bine, veniți?
Haide să vedem cum este înăuntru.
Crăciun fericit, d-le Primar.
Râzi de mine.
Într-una din zilele astea o să te aleagă. Încă ești tânăr.
Tânăr. Și puternic.
Totul este atât de artistic...
ca în străinătate...
Casa este perfectă pentru o doamnă adevărată.
Foarte elegant. Foarte...
Foarte cu gust.
Credeți? Veniți să vedeți și camera de zi.
- Ce face? - Ți-am spus eu, este nebună.
V-am prins, nu? Acum trebuie să mă ascultați.
Eu vorbesc acum.
Ca să ieșiți, trebuie să semnați o hârtie că îmi rămâne mie casa.
Attila, Attila! Uite!
Ați luat ipoteca de la soțul meu cu amenințări, prin șantaj politic!
Voi i-ați făcut inima să se oprească.
L-ați chinuit până a murit!
"Este atât de artistic, ca în străinătate"!
Bună pentru un înalt oficial al partidului, nu este așa, d-le Cămașa Neagră?
Dar acum v-am prins și nu o să vă mai dau drumul!
Nu o să mai ieșiți de aici.
Casa asta este a mea și o să rămână a mea.
"Făcută în..."
"Cehoslovacia."
Păcătoșilor! Escrocilor!
Concubină! Concubină!
Vezi? Ți-am spus eu. Ți-a zis concubină.
Dacă nu ne căsătorim curând, o să fim de râsul lumii.
Radioul nu funcționează.
M-ați rănit pentru ultima dată.
Ce v-a făcut săraca mea pisică?
Criminali. Asta sunteți.
Criminalilor.
Criminalilor! Criminalilor!
Criminalilor!
Criminalilor.
Criminalilor!
- Criminalilor! - D-nă Pioppi...
calmează-te.
Deschide ușa. Ești isterică.
Despre ce vorbești?
Toate acuzațiile alea prostești.
Dacă deschizi ușa, o să putem vorbi.
Suntem oameni respectabili, d-nă Pioppi.
Recunoaște, arătam bine cu șapca cărbunarului.
- Arătai irezistibilă. - Da.
Dar te prefer cu pălăria mea.
Cine sunt oamenii ăștia?
Vin de la slujba de la miezul nopții.
Ce se întâmplă?
- Un furt. - Ce puteau să fure de aici?
Săracii oameni. A trebuit să își ipotecheze totul.
Cine are ipoteca?
Dumnezeule...
Totul era ipotecat lui Berlinghieri.
Ce au ipotecile de a face cu asta? A fost o crimă pasională.
Încă era o femeie foarte frumoasă.
Fără îndoială că avea o relație.
- Crăciun fericit. D-șoară. - Bună seara.
Ipotecile..
Nu aș fi surprins dacă asta ar fi actul unui amant gelos și nebun.
Ar putea fi oricine, poate chiar cineva de aici.
Probabil l-a întărâtat...
apoi l-a refuzat cu dispreț.
Cu poftele stârnite... probabil a violat-o.
Apoi a ucis-o.
Maniaci. Comuniști.
Perverși.
Pot să mă uit?
Poftim, vezi? Nu are chiloți.
De ce și-ar scoate o femeie chiloții?
De ce?
Lașul. Lașul.
Ada! Ada!
Olmo. Olmo!
Olmo!
Olmo.
De ce te-ai încuiat? Ce ai de ascuns?
- I-am închis pe ceilalți afară. - Unde este soția mea?
Ajunge! Pleacă de aici!
- Olmo! - Pleacă de aici.
- Îmi pare rău. Eu... - Pleacă de aici!
- Ce vroia? - Pe nevastă-sa!
O să trezești copilul...
Îmi pare rău. eu... nu știu ce se întâmplă cu mine.
Nu mă simt bine. Cred că am ceva la inimă. Simte-mi inima.
Inima? Ești bolnav la cap!
Poate ai dreptate. Nu știu.
Înnebunesc. Ada a plecat. Nu știu unde este.
- Și o cauți în patul meu? - Ce este greșit în asta?
- Ce? Ce vrei să spui? - Știi ce.
- Știi. - Continuă.
Mă gândesc că este posibil, pentru că gândești ca ea.
Da...
Ai dreptate.
Și... mă place.
Facem dragoste în continuu toată noaptea.
Dar pentru ea nu este destul.
Se pare că vrea să...
să își îndese salamul ăsta undeva...
Olmo, nu te mai purta ca un porc. Nu ești amuzant deloc.
Cum poți vorbi în felul ăsta?
Dacă ai știi prin ce am trecut în noaptea asta, nu ai fi așa.
Au omorât-o pe săraca văduva Pioppi.
Este multă violență aici. Este în jurul nostru.
Nu știu... Trebuia să se întâmple în seara asta,
tocmai când eu și cu Ada reușisem să vorbim după mult timp...
Era ca la început.
A văzut sângele și a fugit, de parcă ar fi fost vina mea.
Adică, nu știu ce trebuia să fac în privința asta.
Cine primește casa văduvei?
Proprietatea?
Sunt în închisoare niște sărmani care nu au făcut nimic.
Spune-le comuniști.
Prea mulți oameni nevinovați au murit, Alfredo
și vei vedea mai mulți și mai mulți.
Și sunt prea mulți în închisori.
Tu și alții ca tine vor asta. Tu ești.
Mă bucur că ai o femeie în casă. Fiica ta are nevoie de o mamă.
A venit numai pentru Crăciun.
Soțul ei este în închisoare.
Te-ai gândit vreodată de ce prietenii tăi sunt în închisoare și tu nu?
Tu ar fi trebuit să fii primul închis.
Pentru că l-am oprit pe Attila, de aia. L-am silit să te lase în pace.
Dacă mă protejezi, este în interesul tău.
Așa, insultă-mă. Insultă-ți vechiul prieten.
Dacă te protejez, este pentru că țin la tine.
Îți amintești cum prindeam broaște?
Ce frumos era vara?
Eu prindeam broaștele. Ție nu-ți plăceau.
Haide...
Haide, socialist cu buzunarele găurite...
- Nu îți aduci aminte? - Da, da, îmi amintesc.
Îmi amintesc ziua nunții tale
și... îmi amintesc cum am fost bătut.
Îmi amintesc cum stăteai și priveai.
Îți amintești și când ai intrat în casă și ai furat arma tatălui meu?
Dacă ești atât de curajos, de ce nu ai folosit-o?
Să fiu ucis? Asta vrei?
Am vorbit destul, Alfredo.
Du-te acasă. O să o găsești pe Ada acolo.
- Așa crezi? - Sigur, sigur.
Ia asta, pentru orice eventualitate.
Băgăți-l undeva!
Ada?
Ada. Ada.
Ada, deschide ușa. Ești în regulă?
Spune ceva, Ada! Ada?
Deschide ușa sau o sparg.
Ada? Ada, ești în regulă?
Ești în regulă, Ada?
Ada, spune măcar ceva.
Nu este vina mea, Ada. Te rog, deschide.
Nu este vina mea.
O să mergem într-o călătorie, la Paris. Nu ți-ar plăcea asta?
Putem pleca mâine. Putem pleca acum, dacă vrei.
O să avem un copil. O să avem un copil!
"... cel mai recent comunicat..."
Am văzut-o pe mătușa Ada.
Fii fetiță cuminte. Ți-am făcut ceva dulce.
Italo, vino la masă. haide.
Fetiță cuminte...
"Forțele aliate se luptă cu disperare să reziste la trecătoarea Kasserine."
"Cu ajutorul avioanelor noastre"
"bravii noștri soldați au străpuns trecătoarea"
"în mai multe locuri și merg spre nord în direcția localităților Tebessa și Thala"
Deci... ai văzut-o pe mătușa Ada?
- Serios! Serios! - Nu mai vorbi prosti.
Ada a murit. Este moartă, moartă.
De ce spui că este moartă?
Este într-o cameră, animal în cușcă.
Mănâncă inimile copiilor răi.
"... 66 de piese de artilerie grea de diferite calibre".
Trăiască Ducele, oameni buni.
Asta numim noi Miracolul Fascist.
Nu mai avem nevoie de căruțe. Acum avem puterea a 50 de cai...
- Într-o mașină! - Sunt vânduți, auzi? Târziu.
Barone! Pentru ce sunt căruțele astea?
Dacă nu ai un grajd...
Ai nevoie de un grajd, Barone?
Se pare că da. Are familie?
Văduv. O fiică.
Cât ceri pe ei?
Barone, îți ofer cea mai bună afacere din lume.
Barone este un om bun. Vei fi foarte fericit cu el.
Deci, sunt vândut și eu, nu?
Parte din contract.
Caii, căruțașul...
bălegarul...
Ați auzit toți? Am fost vândut. Acestui om.
Animale tâmpite.
Dar nu pot fi muls sau hrănit cu fân.
Pot aduce lapte sau să fac o masă din grâne, deci nu sunt animal...
doar un țăran.
Un țăran ca... ca tine, omule. Înțelegi?
Ne pot cumpăra pe nimic?
Este un țăran de vânzare? Este drept?
Ei bine, spuneți-mi, este drept?
Olmo, leagă-ți caii, ia-ți fiica și pleacă.
Bălegar!
Uite un alt miracol.
Caii se duc în bălegar!
Rahat! Rahat, iubito! Pentru Dumnezeu, rahat!
Haide, haide.
Asta este pentru Duce! Și el e plin de rahat!
Dumnezeu să ne binecuvânteze. Mult rahat.
Uite cât rahat. Cea mai mare încărcătură de băligar.
- Miroase urât! - Mai vine un transport!
Toată lumea, râdeți!
Mai mult rahat! Este în regulă! Este în regulă!
Acum putem începe să schimbăm lucrurile.
Fă-l să-l mănânce, Olmo! Plăcintă din bălegar!
Laptele și vinul păstrează silueta. Spuneți-i patroanei.
Spuneți-i că laptele pe limbă... te păstrează tânăr.
Tâmpitul...
La revedere, Teresita.
Repede, înainte să fie prea târziu.
- Grăbește-te. - Dumnezeu știe ce o să facă.
- Olmo, repede! - Da.
Stai ascuns până ești sigur că ești în siguranță.
- Vreau să merg cu tine. - Nu. Du-te la Stella.
- Promite că ai să fii cuminte. - Ia-mă cu tine.
Ia cheia. Este a ta.
În regulă, o să mă întorc. O să mă întorc, bine? O să mă întorc.
Poftim, o să ai nevoie mai multă de el decât eu.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Ascultați, țineți-vă ușile încuiate și nu ieșiți afară singuri.
- Mulțumesc. - La revedere, Olmo.
- La revedere. - O să mă întorc curând.
- Ai grijă de tine. - Fiți pregătiți pentru ce e mai rău.
Să ne scrii. Trimite-ne de veste.
- Să știm unde ești. - Noroc, Olmo.
Poftim, Olmo, ia asta. La revedere. Ai grijă.
- Nu îi lăsa să te prindă, Olmo. - Noroc, Olmo!
D-nă Ada, am o nouă poveste pentru tine.
- Astăzi este una adevărată. - Așteaptă. Așteaptă.
Attila a vrut să-l vândă pe Olmo.
- Să îl vândă pe Olmo? - Da.
Attila a cumpărat un tractor nou și se dădea mare.
Apoi a spus că oamenii cu cai sunt terminați și l-a vândut pe Olmo cu caii.
- Nu l-a ajutat nimeni pe Olmo? - Ba da, toți.
Apoi a început să plouă.
- Ce? - Da.
Ploua cu bălegar peste Attila,
în nas, ochi, peste tot, chiar și în capul lui ăla chel.
- Și pe Regina? - Nu.
Dar ar fi prins-o dacă ar fi fost acolo.
Au masat fundurile cailor ca să ia rahat proaspăt.
După aceea, Attila mirosea ca o cocină.
Brusc, fermierii s-au speriat. Olmo a plecat cu bicicleta lui.
- Olmo a fugit? - Da.
Attila o să vină cu fasciștii lui.
Toată lumea a plâns când a plecat Olmo, d-nă.
A vrut să plece. Era liber, înțelegi?
Prostuțo. Nu ai înțeles. Era fericit.
Bietul Olmo, a trebuit să-și părăsească fiica și casa.
Nu era deloc bucuros.
Ce știi tu? Nu ști nimic.
- Plecați și dvs., d-nă? - Da, plec. Definitiv.
Toată lumea pleacă.
Nu o să am nevoie de astea.
Poți să le iei.
Și astea.
Poftim, ia asta.
Și asta...
Și asta.
Asta.
Poftim, ia asta.
D-nă...
Îmi dați și un sărut?
Vino încoace.
Attila!
Vino imediat jos!
Fanfoni, sunt cărți în camera cealaltă.
Imediat.
Attila!
Alfredo, ai auzit. Nenorocitul a fugit...
Cine ți-a dat voie să faci asta?
- Voie? Este un comunist... - Nu îmi pasă. Este prietenul meu.
Prietenul ăsta a furat arma asta de la tatăl tău acum 15 ani. Uite.
Ți-a luat prea mult timp ca să o găsești.
Aș fi găsit-o mai devreme dacă mi s-ar fi dat voie să-mi fac treaba.
Ți-ai făcut treaba. Nu mai am nevoie de serviciile tale.
Ce!?
Ascultați toți, l-am concediat. L-am concediat pe șeful echipei.
Mă auziți? L-am concediat pe Attila!
Ada, eu sunt. Știu că nu ar trebui să fiu aici,
dar am ceva important să-ți spun.
Știu că vei fi foarte fericită.
Am făcut-o. L-am concediat pe Attila. S-a ter...
- A plecat, patroane. S-a dus. - S-a dus?
- Unde a plecat? - Nu se va mai întoarce.
- Unde a plecat? - Niciodată. Niciodată.
- Unde a plecat?! - Niciodată!
A spus că vei înțelege dacă mă îmbrac așa.
Haide, înoată!
Uitați-vă. Toți veți ajunge așa, ca șobolanii!
Haide, bea, rahatule!
Freacă-i fața cu el!
Eurialo!
- Niso! - A murit.
- Fascist nenorocit! - Acoperă-te, nenorocito!
Bastard josnic! Porcule!
Bastardule! Porcule!
Înapoi! Stați înapoi!
Demesio!
Demesio, Dumnezeu există?
Nu!
Attila, nenorocitul de Mussolini există?
Demesio, Ducele există?
Nu! Ducele nu există.
Omoară-l.
Dacă te miști, te omor.
Attila! Nici tu nu exiști, Attila.
Nu mai fluierați. Opriți-vă!
Aș putea să vă omor pe toți dacă aș vrea,
așa că puteți fluiera până vă putrezește gura!
Nu îmi pasă de niciunul din voi!
Fanfoni, Traversi, să plecăm de aici.
Sunteți niște nenorociți! Scursuri!
Sunteți o rușine pentru națiunea italiană!
Sunteți rahatul Italiei!
25 aprilie 1945 Ziua eliberării
Repede, tovarăși! În numele lui Stalin!
Bandiții în cămăși negre sunt aici! Să îi stârpim.
Să le scoatem mațele. La fiecare dintre ei!
Sunt după canal. Haideți!
- Să nu fiți omorâți! - Omorâți-i pe toți!
Anita!
Anita, ce vezi acolo?
Pot să văd...
Văd...
Văd câțiva fasciști. Fug!
Unul dintre ai noștri fuge după ei. Este singur!
Anita!
Sunt sigur că este Wildcat al meu. Dumnezeu să-l binecuvânteze!
Are doar un băț, dar, pe Dumnezeul meu, îi lovește cu el.
Chiar îi lovește!
Dacă ai putea să vezi, femeie!
Omule, mai tare! Mai tare! Omoară-i pe toți!
Ți-ai pierdut limba? Țipă, femeie, țipă!
Să ne audă bărbații noștri! Haide, țipă!
Omorâți-i!
Mai tare!
Binecuvântați sunt cei tineri care văd ce nu este acolo.
Sute de soldați germani fug, pentru totdeauna.
Dacă ai putea să vezi și asta. Nu o să se mai întoarcă niciodată!
Își aruncă armele și uniformele.
Dumnezeule!
Ce vezi?
Un nor mare de praf, un bărbat pe un cal alb.
Arată ca... ca Olmo.
- Dacă ar fi Olmo... - Dumnezeu să-i odihnească sufletul.
Attila și Regina!
Trage, Attila, trage!
Nenorocitelor!
Nenorocite murdare!
Omoar-o!
Arunc-o în rahat!
- Mori, vacă fascistă! - Porc fascist!
- Omorâți-i! - Mișcă, femeie!
Duceți-i în hambar!
Acum știi cum este!
Nu! Nu puteți trece. Nu puteți veni!
Tovarășelor!
Este adevărat că dați pământul celor care îl muncesc?
- Cine este? - Nu am mai văzut-o niciodată.
Am întrebat dacă este adevărat că dați pământul celor care îl muncesc?
Da! Vino! Vino!
Să mergem. Haideți, prostănacilor.
- Ce mulți sunt... - Cine... cine ești?
Nu te știe nimeni și totuși spui cuvinte pe care am vrut întotdeauna să le auzim.
Acest om este Cornelio și eu sunt Rondine, soția lui.
Venim din munți.
Naziștii au ars totul. Toate casele noastre!
Fasciștii ne-au luat toate bunurile.
Pentru început, să le dăm un loc în care să doarmă.
Mai bine să îi lăsăm să doarmă în șoproanele astea.
Nu. Șopronul este pentru vagabonzi.
Tovarășii stau în case.
Cocinile sunt pentru fasciști.
Taci, săpător de morminte!
Cine este?
Comitetul Oamenilor de la Atribuirea Porcilor.
Mai mulți porci decât am văzut vreodată.
Vino aici, frumosule...
Lasă-mă să te sărut!
Uite altul. Am nevoie de încă un sărut.
Lasă-mă să te ating, ești atât de frumos...
Lasă-mă să mă urc pe tine. Vreau să-mi petrec toată noaptea...
Nu puteți arăta milă? Nenorociților! Nenorociților!
13...14...
15...16...
17...18... și cu ăștia doi care stau aici, sunt 20.
Un moment, tovarăși. Am inima grea.
Abolirea drepturile patronilor, mă va face să mă simt 100% mai bine.
Noi suntem idioți? Nimeni nu te înțelege.
Uitați-vă la toți porcii de aici.
Salam, cârnați, mâncare și untură.
Și mortadella! Cui aparțin?
Ascultați. Vouă vă aparțin animalele astea.
Socialismul vă poate aduce totul.
Cum știu că socialismul mă va hrăni?
Și îmi este inima grea pentru sufletele astea două de aici.
Toți din familia Dalcos un pas în față.
Voi, cei din munți, conduși de preoți,
încercați să vă loviți în cap de trei ori ca să intre ideile socialiste.
- Ce vrei să faci? - L-ai auzit.
Și tu. Dar să ne lovim în cap?
De ce să ne lovim în cap de trei ori?
- Să te lovești în cap nu are niciun sens. - Uitați-vă la el!
Uitați-vă la el.
Pot să-mi dau seama că ai sentimente.
Ajutați-l. Nu vezi că moare ca un porc?
Ajutați-l... în numele umanității.
Nu mă ucide.
Uite, chiar aici este îngropat bunicul meu.
Patrizio Avanzini...
"Gingașă floare smulsă de cruda mâna a destinului".
Mâna crudă a destinului!
Mâna destinului... sunt mâinile mele.
Mâna crudă a destinului.
Regina...
Regina, copiii noștri vor recolta semințele pe care le-am sădit noi, Regina.
Ești urâtă ca păcatul.
- Pleacă de aici! - Nu îi tăiați părul!
Nu îi tăiați părul! Nu!
Cantarelli Pioppi...
"O femeie bună și sfântă ofensată de răutatea timpului".
Eu sunt răutatea timpului. Eu!
Am omorât-o pe nenorocita aia nebună!
Și pe micuțul rahat de Patrizio.
Eu. Attila Melanchini...
Fascist. Om.
Porcilor!
Mizeriilor!
Rahați!
Scârnaviilor!
Opriți muzica asta! Aici nu este o sală de dans!
Nu aveți pic de respect pentru morți!
Toată lumea, uitați-vă.
Toată lumea, veniți aici!
- Cine este? - Nu știu.
Omoară-mă. Omoară-mă!
Omoară-mă. Omoară-mă.
Omoară-mă!
- Omoară-mă! - Pleacă.
Omoară-mă.
Ai grijă. Uită-te de după asta.
Nu te uiți când urinează o doamnă.
Stop. Nu trece nimeni pe aici.
Pleacă.
- Cine este? - Patronul. Prizonierul meu.
- De ce îl ții aici? - Îi aștept pe partizani.
Trebuie să fii un băiat deștept ca să te prostești cu arma aia...
Am reușit!
- Tovarăși! Să ajungem primii sus! - Să nu cădeți!
- Vopsiți afișul! - Vopsiți totul!
- Aruncați cu vopsea! - Stergeți-l!
- La naiba cu el! - Așteaptă! Este gâsca mea!
Este a mea! Unde te duci? Dă-o înapoi!
Dacă este a ta, este a tuturor. Dacă este a tuturor, nu poate fi a ta.
De ce a mea este a tuturor?
Făceți-l mai roșu! Mai puneți roșu!
Nu mă mai gâdila.
Proasto.
Termină.
- O să te omor. - Uitați, am uitat de patron.
- Am uitat chiar să-l arestăm. - Bun băiat, Leonida.
Au mai multă imaginație ca noi.
Scuză-mă, patroane, mi-am ținut mâna atât de mult, ca a scăpat singură.
Și piciorul mi-a scăpat!
Tu ești Olmo? Îți predau prizonierul.
Bravo.
Dormi?
Știi, Ada nu s-a mai întors niciodată.
Ai prefera să fie moartă, nu?
Ei bine, măcar tu te-ai întors.
Ești sigur că l-am ascuns aici?
- Prin urmare, declar... - Dă-mi vopseaua.
... deschisă judecarea lui Alfredo Berlinghieri de către popor,
patron și ca urmare inamic al poporului.
Declar deschisă judecarea patronului de către popor!
- Cum l-ai găsit? - L-am ascuns.
Ca urmare, declar deschisă judecarea lui Alfredo Berlinghieri de către popor,
patron și ca atare inamic al poporului.
Va fi interesant.
Mă omoară picioarele, dar nu vreau să pierd spectacolul.
- Știi de ce nu s-a mai întors? - Pentru că nu ar fi rezistat procesului.
Știi când a plecat? În ziua în care ai plecat și tu!
Este mai deșteaptă ca tine. Tu ai rămas să fii patron până la sfârșit.
- Ce scrii, Anita? - Nu mai suntem în școală.
Ajută-ne. Asta este judecata poporului. Ce este de scris?
Tovarăși, ce s-a făcut merită să fie scris.
Și ce s-a scris, merită să fie citit!
- Ridicați-l. - Priviți steagul nostru!
Toate steagurile noastre împreună!
Aparțin Sindicatului, vă amintiți?
Da, Rosina le-a cusut! S-a mărit în fiecare an!
Olmo, știu că suntem ignoranți, dar cum putem avea un proces fără un avocat?
Eu îl acuz și voi mă întrebați de avocat? Nu este de ajuns?
Dar noi l-am prins, nu tu!
Nu, nici tu nu l-ai prins!
S-a predat lui Leonida.
Da! Ai dreptate!
Ridicați-l sus! Mai sus!
Să dansăm! Haideți! Dansați!
- Pleacă de aici. - Dansați! Haideți.
Dansați!
Când un mut începe să vorbească, are multe de spus,
dar bietul om nu poate să vorbească.
Este în regulă. Vorbește cu inima, bătrâne.
Opriți muzica.
Le-am pierdut secerând grâul tău timp de 60 de ani.
Poți să le faci bine? Poți să mi le dai înapoi?
De ce mi-au căzut dinții? Ai patronului sunt la locul lor.
Poate să mestece cu ei ziua întreagă.
- Noi am făcut banii și tu i-ai cheltuit! - Tu ești spălat și noi suntem murdari!
Tu ești sătul de atâta mâncare!
Tu ești o lipitoare, dar bunicul tău era mai rău.
După o furtună, a vrut să-i concedieze pe muncitori!
Nu el, tatăl lui a fost, Giovanni!
Nu are importanță! Un patron rămâne un patron!
Atâta pământ are nevoie de lucrători, altfel se duce de râpă.
Dar patronul...! Are cineva nevoie de patron?
Am un singur lucru de spus, nu am făcut rău nimănui.
Nu am făcut rău nimănui.
Toți patronii spun la fel și sunt ipocriți.
- Ei cred că este adevărat. - Nu am făcut rău nimănui.
Ai scoate criminalii din închisori și ai pune comuniștii în locul lor?
Ascultați-mă tovarăși...
Fasciștii nu răsar brusc ca ciupercile, într-o singură noapte.
Nu. Fasciștii sunt creația patronilor.
Invenția patronilor.
Cu acești fasciști, au început să câștige atât de mult
încât au trebuit să își folosească averea.
Așa a fost inventat războiul.
Astfel, am fost trimiși în Africa, Rusia, Grecia,
Albania și Spania.
Dar au plătit? Nu, noi am plătit!
Proletariatul, țăranii, muncitorii! Voi ați plătit!
Eu spun să-l omorâm!
- Va plăti acum! - Va plăti acum!
Va plăti acum!
Auzi asta, Alfredo Berlinghieri?
Auzi vocea poporului?
Noi, țărani ignoranți, care murim de foame,
vom da aici un exemplu. Te condamnăm la moarte.
Noi te condamnăm și trecutul te condamna.
Asta este, tovarăși. Fără patron.
Patronul este un om mort.
Sunt foarte obosit. Pot să mă așez?
Sunt foarte obosit.
Dacă am înțeles eu bine, ne uităm la un om mort.
El crede că este în viață, dar pentru noi este mort. Nu mai există.
Omul trăiește. Este cald. De obicei, morții sunt reci.
Olmo, ai învățat să vorbești mai bine decât un țăran.
Poftim.
Dar ar trebui să ne explici pe înțelesul nostru.
Aceasta vorbire educată ne poate juca feste.
Patronul este mort. Dar Alfredo Berlinghieri trăiește.
- Și nu trebuie să-l omorâm. - De ce nu?!
Pentru că este dovada vie că patronii au dispărut.
Acum să votăm! Cine este de acord, să ridice mâna.
Tovarăși! Partizanii!
Vin partizanii!
Partizanii!
Tovarăși! Partizanii! Partizanii sunt aici!
Prieteni, tovarăși!
Liniște! Liniște, vă rog!
Veniți aici, toți!
Am de făcut o comunicare importantă!
Toată lumea să vină aici!
- Lasă-mă să mă uit la asta! - Dă-o încoace!
În numele Comitetului Național de Eliberare,
noi reprezentăm creștinii democrați,
noi reprezentăm liberalii,
noi reprezentăm socialiștii, comuniștii și Partidul Acțiunii.
Acest Comitet pentru Eliberarea Italiei...
- Stai jos! - ... și-a asumat puterea temporar
ca să menținem legea și ordinea în țara asta.
Așa că, dragi prieteni, vă cer să aderați
la decizia Comitetului și să ne predați armele.
- Nu! - Astea sunt ordinele!
- Victoria este ca atunci când ești beat. - Nu!
Când bei, spui ce simți în suflet.
- Este o capcană, Olmo. - Vechea poveste... Eu nu mă las păcălit.
Momentul adevărului a sosit și este necesar ca toți să nu fim băuți,
să ne punem capetele sub robinet și să nu mai bem.
- Nu, nu o să facem asta! - Vă rog, lăsați-mă să vorbesc, bine?
- Este o prostie! - Ne poate asigura pacea!
Haide...! Ei îi spun utopie. Este în regulă!
Dar dacă mai sunt semne ca mai există patroni,
trebuie să spunem nu. Dar noi știm, am văzut, toți.
Noi știm adevărul. Patronul este mort!
Băiete, nu ai auzit ordinele?
Nu! Dă-o înapoi! Este arma mea! Dă-o înapoi!
Este a mea! Este a mea!
Dă-o înapoi! Este a mea! Dă-mi-i înapoi!
Patronul trăiește...
Subtitrare realizată de Avocatul31 avocatul31@yahoo.com resincronizare CODYBOSS1969